Released on www.Danishbits.org
Bare den som eier ungdommen kan vinne framtiden. /Adolf Hitler
Stans!
Hva holder du på med der oppe?
Auschwitz-Birkenau, nazistenes største konsentrasjonsleir, 1942-1945.
Over en million mennesker ble deportert dit. De fleste døde i gasskamrene.
Åtte måneder før frigjøringen.
Vil du være med oss?
Führeren sier at vi er raske som greyhounds...
...tøffe som lær og harde som Krupp-stål.
Dere er Tysklands framtid. Det tusenårige riket avhenger av dere.
Jeg lover.
Å alltid utføre min plikt innen Hitlerjugend.
Av kjærlighet og lojalitet...
...til Führeren, flagget og faderlandet.
Heil Hitler.
Ikke vær redd. Hitler er vår venn.
Uke etter uke ser jeg deg sitte her.
Dette er din sjanse til å bli noe. Å bli del av noe fantastisk.
Führeren bryr seg om oss.
Kom til et møte. Det kommer nye gutter hver uke.
Her. Neste uke.
Hvis du ikke vil, bare lever tilbake uniformen.
Du vil se stilig ut i den.
- Synd jeg ikke kunne være med i dag. - Ikke be om unnskyldning.
Führerens arbeid er viktig. Du kan ikke bare slippe alt for tegningene mine.
Arkitektur? For en bedrift. Jeg er stolt av deg.
Og jeg er stolt av deg. Du er en inspirasjon.
Vi elsker alle Führeren, selv om jeg ikke er enig i alt han står for.
- Din mor fortalte om jobbtilbudene. - En fantastisk sjanse.
Gjør noe bra av det. Du er en begavet ung mann, Hans.
- Et enkelt valg. - Så typisk eldre som har et sånt syn.
Far, over 900 000 Hitlerjugend kom til møtet.
De skal ikke gråte, men alle følelsene... Hengivelsen. Noen kunne ikke styre seg.
Vi er heldig stilt og må gjøre alt for å opprette tusenårsriket.
- Jeg ville gitt mitt liv til Führeren. - Jeg forstår alvoret...
...men det fins en tid og et sted og dette er ingen av dem.
Vi er her for å feire din bedrift, Hans.
La oss takke Führeren for hans vennlighet, men vi må huske-
-hva vi skal feire som familie.
Jeg er veldig stolt av deg, Hans. Godt gjort.
Og la meg si det. Uten Führerens hjelp hadde vi ikke hatt råd til utdannelsen.
Så... vi ønsker deg det aller beste for framtiden, Hans.
- For Hans, arkitekten. - Arkitekten.
Heil Hitler.
- Husker du din mors kyllingsuppe? - Jeg prøver det nå.
En dag evakueres vi herfra til et bedre sted.
- Med masse mat og en varm peis. - Jeg håper det.
Stoler du på dem?
Vi kan begynne et nytt liv og danne familie.
Tillit? Jeg stoler ikke på nazistene etter det de har gjort mot oss.
Men vi kan bare håpe.
Vi blir her kanskje for godt. Hvorfor vente med å danne familie?
Alt har sin tid, min kjære.
Å danne familie nå føles ikke som det rette.
Hadde du villet vokse opp her? Jeg hadde ikke det.
Vi er ikke offer, Helena. Alt vi eier er borte, men de kan ikke ta sjelene våre.
De kan ikke ta fra meg retten til å lytte til Verdi eller kjenne sommersola.
Når vi våkner i mørket, hører skrikene, vaktenes latter og hundenes bjeffing-
- vet jeg at du er redd. Jeg kjenner dine hjerteslag og ser tårene dine.
En morgen henter de oss. Vi vil samles ved gravlunden-
- og føres til det stedet bortenfor disse vegger.
Men jeg skal holde deg i hånden, Helena.
Og jeg skal beskytte deg.
Og med mitt siste åndedrett skal jeg elske deg.
Spis nå.
Nå kan du bygge et nytt hus til oss.
Med en større hage... og en dukkestue til Greta.
Jeg begynner med det samme.
Heil Hitler!
Ut!
Dere får tilbake sakene deres straks.
Vi tar dere til boligene nå. Der skal dere hvile og spise.
Menn og kvinner til atskilte boliger.
Beveg dere.
Følg ordrene vi gir dere, så blir dere behandlet godt.
Følg med pikkoloen. Han sørger for at du får det bra.
Beveg dere!
Fort! Beveg dere!
Rør på dere nå.
Beveg dere!
Så dette er arkitekten du har fortalt om?
Han ser ut som en idiot. Kan han virkelig hjelpe oss?
Han gjør ingen nytte i tårnet. Dette er Hans, svært begavet. Vis ham.
Veldig bra. Imponerende.
Du har rett, Francis. Han er bortkastet i tårnet.
Men kanskje litt vel flott for disse iglene.
Men bedre for mye enn ikke nok.
La oss drikke.
- Nekter å du ta imot en drink av meg? - Nei, sir. Jeg er...
Slapp av. Jeg skal ikke skade deg, med mindre du er jøde.
Du er vel ikke jøde?
Nei, sir.
Setter du pris på tjenesten din i tårnet?
Setter pris på? Jeg setter pris på nasjonens muligheter...
...og Führerens visjoner, men... Jeg føler at jeg kanskje kan bidra med mer.
Jeg hadde tenkt å søke om å forflyttes til fronten.
Nei... Jeg har et oppdrag til deg. Et veldig viktig direkte fra toppen.
Bevisfjerning.
- Skål. - Skål.
Se på dem. Like alle sammen.
Samme øyne, neser, hodeform.
Nasjonens parasitter. Det er det som skiller oss.
Jeg venner meg aldri til lukten.
Hva vil du at jeg skal tegne?
Du hører at det kommer nye hele tiden. Både dag og natt.
Et anlegg der vi kan arbeide effektivt i større skala.
Du skal bygge en katedral. Så enkelt er det.
En tilintetgjøringsfabrikk.
Klarer du det?
Ja, sir.
Du får alt du trenger.
Et råd. Velg tjukke fabrikkarbeidere...
De tynne...
...er klarer bare å lage te og være målskiver.
Du har fått tillit av dine overordnede som har høye tanker om deg.
Ikke skuff meg.
Jeg har en liste over håndverkere som hjelper deg. Kom.
Hvem av dere parasitter stjal denne?
- Du ser skyldig ut. - Sir.
- Hva gjør du?! - Den er min. Sir, jeg må ha mistet den.
Mor laget den til meg.
Hva gjør du engang her?
Man gjør feil. Utvelgelsesprosessen er vanskelig siden dere er så mange.
Jeg ber om unnskyldning på mine kollegers vegne.
Hvis dere er sultne...
...så spis. Og er de her i morgen tidlig...
...så vil denne svinestien lukte enda verre enn den alt gjør.
Vask det bort.
Takk, mine herrer.
- Det fins ingen tapere her. - Ikke?
Jeg vant i forgårs og Hans dagen før.
Jødesvina er tyvene.
I morgen spiller vi med deres diamanter.
Han dreit dem ut. Han plukket dem ut av sin egen dritt.
Jeg tok dem før han svelget dem igjen.
- Hvordan kan man ete sin egen dritt? - Håper at du vasket hendene.
- Heil Hitler. - Heil Hitler!
Hans?
Så du har en ny venn?
Klaus?
Han kan være sint.
Men dere får det bra sammen. Han slanker seg nå. Bare 20 per dag.
- 20? 20 hva? - Jøder.
Han drepte flere da han ankom. Han må ha blitt kjøpt.
Men nå som han bygger sitt nye gasskammer-
-kan han slutte å slanke seg.
Man kan visst drepe hundrevis per dag. Imponerende.
Forresten kommer de... Tror du at det er stort nok?
Lyset?
Veldig bra. Imponerende.
- Takk, sir. Trenger du mer hjelp? - Selvsagt.
Jeg vil du skal lede byggingen så det blir rett. Du trenger en arbeidsstyrke.
- Jeg forstår. - Du har mange å velge mellom.
Du trenger nummer og yrke, men de er lumske.
Sier en bonde at han er elektriker og ikke gjør jobben sin, så skyt ham.
- Jeg skal velge nøye. - Ta din tid.
De du velger isoleres og drept når det er klart.
Menn og kvinner?
Hvorfor vil du ha en kvinne?
Rent faglig.
Hvis du trenger en, arbeider hun ikke med mennene.
De formerer seg som kaniner.
Helena.
Så selv om jeg er SS skal jeg behandle dere så respektfullt og godt jeg kan.
Jeg må selvsagt adlyde mine overordnede og skape et produkt til dem-
-uansett hva dere eller jeg mener.
Saniteringsrommet. For å rense de ankomne for lus og sykdommer.
- Ja, Helena? - Jeg er syerske.
Hva gjør jeg her?
Jeg forstår ikke hvorfor du har valgt meg.
Skal jeg sy noe?
Alle har en kompetanse. Noen er utdannede rørleggere-
- bygningsarbeidere, elektrikere. Andre er her for å assistere.
Du er her for å assistere og kan hjelpe til med materiale og papirarbeid-
- mens jeg konsentrerer meg om bygging med Ruben som er bygningsingeniør.
Var bygningsingeniør.
Det er vanskelig å arbeide når de trakasserer oss.
Det beste du kan, sa du.
Hva er problemet?
Udyr.-Hent vann.
Hva er det som skjer? Lathet tolereres ikke.
Han er skadet.
Jeg forstår.
- Var han viktig for deg? - Ja, han er en verdifull ingeniør.
Men ikke nå mer.
Du. Utenfor.
Håper at du ikke kommer for tett på arbeidsstyrken din.
Har du glemt hva vi gjør her?
Vi skal rense ut de dårlige, svake og handikappede.
Forråder du oss... kommer jeg personlig til å sparke unna stolen.
- Er det forstått? - Sir.
Valget ditt av arbeidsgruppe bekymrer meg.
Du der. Kom hit.
Skyt henne.
Skyt henne, ellers henger jeg deg.
Skyt henne.
Bra. Se. Nå ser du til å skaffe...
...noen sterkere. En ny.
Jeg tror at solen titter fram.
Hans. Hva gjør du her ute? Vi har diamanter å vinne.
- Ingen tenner i kveld. - Kommer straks. Trenger bare litt luft.
Luft? Det lukter jøde, min venn.
Kom inn.
Hva ser du etter?
Ingenting.
- Får du noensinne en følelse av frykt? - Frykt?
Eller jeg vet ikke om det er frykt jeg kjenner...
Kanskje mer at jeg bekymrer meg for hva jeg føler nå.
Jeg er fornøyd med livet mitt.
Jeg er redd at det skal blir forandret. At det skal ta slutt.
Min kjære gutt. Siden du var liten har du alltid-
- lett etter lyset i mørket. Du tok alltid hjem hjemløse hunder-
-og fugler som hadde falt ut av redet.
Noen mennesker blir lykkelige... for alltid.
Mens andre alltid søker etter mer.
Selvsagt oppstår det problemer underveis, men...
...vi er i gode hender.
Framtiden din blir alt du ønsket deg... og mer.
- Veldig bra. Du er veldig flink. - Takk.
Er det en bank?
- Nei. - Hva da?
Et sted der nazistene skal bo en dag.
Et sted for refleksjon. For pensjon.
Reflektere? På alt dette, mener du?
Ja.
Et sted å forstå hvorfor dette har hendt.
Hvorfor du er her og ikke oppdrar en familie der ute.
Jeg ville kjempe for landet mitt. Tjene Führeren i strid mot fienden.
Men faren min... For å beskytte meg fra døden...
...overbeviste han meg om å komme hit.
Hit til denne...
...skrekken.
Jeg trodde ikke jeg stille spørsmål ved hvorfor jeg bærer uniformen.
- Lurer du ikke på hvorfor du er her? - Hva jeg gjør her?
Jeg er her fordi jeg er jøde. Fordi jødene styrer verden.
Vi stjal livet fra tyskerne. Deres penger og juveler.
Det må jo være sant, hva? Hvordan kan dette ellers være lovlig?
Å drepe hver eneste jøde. Menn, kvinner...
...barn også. Uskyldige bortsett fra sin religion.
- Eller at de er annerledes. - For meg å tenke annerledes er en ting.
Men å handle for å hindre det landet mitt tror på, hadde vært forræderi.
Belagt med dødsstraff.
Vær så snill, ikke misforstå.
Jeg bryr meg om deg og din framtid. Min framtid.
Jeg vet ikke om jeg kan gjøre det på noen annen måte.
- Dette er ikke lett for meg. - Ikke lett for deg?
Jeg har mistet alt.
Jeg vet ikke om min mann Samuel lever eller er død.
Jeg sovner fortvilt. Og våkner opp med samme følelse.
Ser du denne? Jeg spiser av den, vasker meg med den-
- og bruker den som toalett. Det er jeg som er lei meg.
Men jeg forstår ikke hvorfor det skulle være vanskelig for deg.
Faren din gjorde rett. Han valgte å beskytte deg.
Men en gang må du ta ansvar for dine egne handlinger.
- Hvordan? - Du får mat og vann.
Ingen retter våpen mot deg eller truer deg og forstanden din.
- Du risikerer ikke å dø. - Vet du hva dette er?
Cyanid. Jeg tok det nesten i går, så døden er nærmere enn du tror.
Jeg vil heller ha et våpen rettet mot meg enn å føle det jeg føler nå.
Dere har alle eiendelene våre. Dere har makten over våre liv. Dere har alt.
Vi har ingenting og vi har ingen sånne å ta livet av oss med.
Du har ikke retten. Ingen har rett til å bestemme hvem som lever eller dør.
Vi må kjempe videre for å overleve.
Og det må du også.
Hvorfor sier du det til en i SS?
Du må ønske at vi alle døde en smertefull død.
Det er forskjellen på oss.
Om jeg ville at du skulle lide, så ville jeg vært akkurat som du.
Akkurat som SS.
Det vil ikke gjøre meg godt å ville fremmede noe vondt.
Jeg vil bare ha rett til å leve livet. Å få se de grønne jordene igjen.
Puste luft som ikke inneholder tusener av skrikende sjeler.
Du må overleve dette for å huske valgene du tok for resten av livet ditt.
- Nei! - Jeg er lei for det, jeg mente ikke...
Jeg er også lei for det.
Jeg er ikke som de andre.
Jeg er bare en arkitekt som vil tegne bygninger.
- Ikke saniteringsrom. - Saniteringsrom?
Vil du at jeg skal tro på det? Da må du tro det selv.
Gasskamre, tortur-rom og målskiver.
Folk vet hva som bygges her.
Hvis Tyskland har for få soldater, hva gjør du her?
Ja, jeg har et valg. Men jeg vil tjene landet mitt.
Jeg vet ikke noe annet. Fra en ung alder er dette alt jeg har kjent til.
Jeg vet ikke hva som er rett lenger.
Jeg går inn i saniteringsrommet en dag. Er det riktig?
- Du bryr deg om hva som skjer meg. - Det gjør jeg.
Hvordan mange jøder har du drept? Ærlig.
Hvor mange?
Jeg har drept. Jeg er soldat og adlyder ordrer.
Ellers blir jeg selv drept.
Men tro ikke at jeg ikke bryr meg.
- Bevis det for meg. - Bevise hva?
At du bryr deg. Redd noen. Om ikke fra SS, så fra smerten.
- Kom med meg. - Helena, vent! Gjør ikke noe dumt.
- En. Bare redd en. - Se på ham. Han er bortenfor redning.
- Han kunne like gjerne vært død. - Ville du heller vært død?
Eller etterlates for å dø så? Dette er et menneske, akkurat som du.
Ditt faderland. Ser du hvordan folk lider?
Det gjør vi. Vi ser det hver dag. Og vi tvinges til å hjelpe til.
- Hver eneste dag. - Ikke noe av dette er mitt valg.
Gå tilbake til arbeidet ditt.
Se på dette.
Du vet, en av dem kom til meg her om dagen og sa:
"Hvorfor oss? Hvorfor gjør dere dette mot oss? Dere sulter og torturerer."
Så hva svarte du?
Ikke noe. Jeg skjøt ham i hodet.
Hvor mange gulltenner har du?
- Ingen. - Ikke jeg heller.
De stjal fra tyskerne og vi tar bare tilbake det som er vårt.
En enkel matematikk.
Bare det naturlige utvalget.
Forsiktig. De kan bite.
- Hvor er mannen? - Den hengende jøden?
Ja.
Jeg reddet ham fra lidelsen. Men jeg kunne ikke redde livet.
Reddet? Ikke akkurat ordet jeg ville brukt, men han er fri nå.
Takk.
Jeg ønsker at jeg kunne redde noen som også fikk leve.
Men det er umulig og det vet du.
I gasskamrene og krematoriet fins det over 100 jøder.
Sonderkommandoen trenger bare fire SS-soldater for-
-å gjennomføre henrettelsene.
Jeg ville være overveldet av de jeg forsøkte å redde.
Det lyder som om sonderkommando- jødene vil hjelpe SS.
De tvinges til å drepe sitt folk. Tvinges til å slepe, brenne og begrave.
Iblant må de gjøre det med sine egne familiemedlemmer.
Bare for å overleve... i håp om å bli skånt eller reddet.
Det er en røre.
Om du ikke kan redde, så kanskje du kan beskytte.
Tro det eller ei, men jeg prøver alt å gjøre det.
Jeg lette opp deg i lista for å la deg arbeide her.
Fordi?
Fordi jeg kjente noe i sjelen min da jeg så deg.
Noe som hindret min aggresjon. Den aggresjon mitt land vil jeg skal ha-
-og trent meg for som SS-soldat.
Treningen skulle filtrere bort sånne følelser.
Noe i meg sa hvor galt dette er.
Jeg har kranglet med faren min i flere år og holdt med Hitler.
Faren min er en god mann, men han er likevel Führerens tjener.
Jeg så godheten i øynene dine som jeg ikke har sett hos en SS-soldat før.
For seks måneder siden var jeg i gettoen og fjernet fra mitt lykkelige liv-
- som en fri jødinne. Og da var vi innelåste bak gettoens murer.
Vi overlevde evakueringen, men fattigdommen...
Min manns familie tok seg av meg og ga meg kjærlighet hver eneste dag.
Forholdene var grusomme.
- Vårt første barn. - Jeg visste ikke at du hadde barn.
- Det har jeg ikke. - Men...
Det er umulig. Var det en SS?
Da jeg kom hit var det knapt synlig. Ikke engang da jeg var naken.
Jeg har gjemt det siden.
Men magen min blir stadig større. Ingen vet om det.
Og nå forteller jeg det til en SS.
Men jeg kan ikke skjule det mye lenger uten hjelp.
Kan du hjelpe meg? Kan du hjelpe oss?
Jeg har noen måneder på meg å bygge klart, men da vil du ha født barnet.
Vi må gi dette livet en sjanse. Vi må i det minste forsøke.
Kanskje krigen er over da.
- Hvordan går det? - Heil Hitler!
- Det må gå fortere. - Sir, jeg... Jeg trenger mer personale.
- Sånne som ikke vært her så lenge. - Det har jeg alt sagt.
Du vil altså ha sterkere menn?
- Får jeg se lista med ankomne? - Ta så mange du vil.
Hvem du vil.
Men ikke flere kvinner.
Kom her. Kom her!
Vi trenger denne. Hun underholder jødesvina.
Det er en velkjent taktikk.
Hun kan ikke bli her alene med mennene.
De vil formere seg.
Hun får bli her, men under ditt tilsyn.
Ingen knulling, forstått?
Jeg vet hvordan dere er.
En etter en.
Skadedyr.
Skitne skadedyr.
Det siste vi trenger er flere rotter.
Veldig bra.
Du gjorde det veldig naturlig.
Jeg tror han trodde deg. Jeg tror at jeg trodde deg.
Hva er din manns fulle navn?
3 MÅNEDER SENERE Dette må være et stolt øyeblikk for deg.
Dusjer uten rent vann og brakker uten frisk luft.
- Hvorfor tok du meg hit? - Vi har snakket om dette.
- Dette er mitt folk. - Jeg har en besøker til deg.
Min Helena...
Hvordan skjulte du det? Hvis de visste, ville de drept deg.
Hans sier at han tar seg av deg.
Det haster. Det er noe du må få vite.
- Hva? - Avdeling 14B.
Det er koden for gasskammeret i morgen. Det er alt registrert.
Jeg kan prøve å si at han trengs her, men det kan skape mistanker.
Du får ikke dø.
Avdeling 14B er for de menn som nekter å bli sonderkommando.
- Hvorfor nektet du? - Jeg hjelper dem ikke å drepe mitt folk.
- Han var heldig. - At han er i dette helvete?!
Vanligvis hadde han blitt hengt eller blitt skutt. Det var fordi mange nektet.
De drepte sju av dem, men mente at gasskammeret var det raskeste.
Det er ikke sant... Du får ikke...
Du får ikke...
Jeg elsker deg.
Jeg tar meg av dem begge.
Jeg må ta deg tilbake til brakken din før de andre merker at du er borte.
Dere får noen minutter, men vær så snill, skynd dere.
Jeg har elsket deg helt siden jeg så deg.
Samuel, du er både min sjel og mitt hjerte.
Til mitt siste åndedrett, Helena. Til mitt siste åndedrett.
Takk.
Fort! Ut!
Hva tror du at de tenker?
Beveg dere!
Det er på tide nå. Kall på meg når vannet går. Alt skal bli bra.
Jeg tar med rene håndklær og vann.
Hvordan skal jeg mate barnet?
Du må amme.
Jeg tar med rødbetjus. Vi må holde deg sterk.
Barnet blir født inn i denne verden kjempende.
Prøv å hvile.
Så det er i full gang om ti dager?
Siden du har gjort et så god jobb, burde de bli de første til å prøve.
- De vil ikke ønske noe annet. - Reis deg!
- Hva ler du av? - Jeg slo henne. Fei, jøde!
Veldig bra.
Führeren blir stolt av deg.
Unnskyld.
Ingen fare.
Ok...
Legg deg ned.
Jeg kommer straks. Vær så stille som mulig, så henter jeg hjelp.
Skynd deg.
Hør på meg...
Vær stille, Helena.
- Du har en vakker gutt. - Samuel.
Faren din hadde elsket deg mer enn du kan ane.
Jeg må gå nå. Amm. Du vil vite når.
- Kan vi bli? - Jeg må gå.
Hold ham så stille som mulig.
- Hva er dette? - Far, jeg kan ikke drepe dem uten anger.
Jeg forstår, min sønn...
Men dette?
Barnet må holdes varmt.
Her.
- Takk, far. - Jeg ønsket aldri dette for deg.
- Hva gjør jeg her? - Ditt talent er arkitekt, ikke morder.
Ikke noe fikk deg på andre tanker. Hitlerjugend var livet ditt.
Jeg kunne ikke bare forlate deg ved fronten som en sjakkbrikke.
Men du var helt besatt. Ikke noe annet spilte noen rolle.
- Dette er ikke det jeg ønsket for deg. - Det er min plikt å tjene Hitler...
- ...og nasjonen. - Men du har så mye mer å gi.
Du er en arkitekt. En veldig begavet gutt.
Etter krigen tar jeg opp karrieren, men nå trenger landet mitt meg som SS.
- Det burde du forstå. - Det eneste jeg ser er sinne...
...og manipulasjon av mennesker.
En mann som lever på frykt, uvitenhet og hat.
- Men du har satt deg selv i fare også. - Men jeg vil ikke sette deg i det.
Hør her. Jeg kan ordne en tjeneste til deg på samme sted som jeg.
- Du vil fremdeles tjene faderlandet. - Det hadde vært fint å arbeide med deg.
Jeg ordner det, men det er nok klokest å holde forholdet vårt hemmelig.
Det faktum at du er min sønn kan bety problemer for oss begge-
- og gjøre det vanskelig for meg å beskytte deg.
- Jeg trenger ikke å beskyttes, far. - Nei, jeg vet det.
Ta din tid. Fisken går lei.
Iblant må man ha tålmodighet og vente på det man vil ha.
- Du må vente litt lenger. - Jeg prøver igjen, far.
Vi må øke takten. Vi starter det nye krematoriet og gasskammeret.
Det må ikke finnes noen bevis igjen. Hans får privilegiet å få se...
- ...resultatet av hans fine arbeid. - Vi kan gasse hundrevis i timen...
...etter at vi har flyttet likene. Vi kan fjerne alle bevis innen seks uker.
Togene er fulle i dag. Vi må bli kvitt så mange som mulig.
Ellers har alt dette...
...vært forgjeves.
Vi har ikke seks uker på oss.
- Holdt! - Det er meg, din forbannede idiot!
- Herr kommandant. - Hvor har du vært, Hans?
- Noen siste kontroller i gasskammeret. - En spesialleveranse til deg.
- Herr kommandant? - Du har fått privilegiet...
...å ta deg om gassen. Vi må rydde opp i leiren raskt.
Det er noe jeg gjør når jeg passerer jødene for moro skyld.
Lille gris? Lille gris? Får jeg komme inn?
Det er en spøk.
Ikke mist dem. Vi trenger hver eneste korn.
Hva er dette?
Det er Frantz! Vær så snill, lukk opp døra.
Russerne kommer nærmere og Klaus har beordret flere marsjer.
Hva er dette?
Zyklon B.
Gass?
- Ja. - Så det er på tide?
Hans, hva skjer med sønnen min?
- Vi kan gjemme ham. - Hvor lenge da?
Hvor lenge før han slepes bort, druknes og etes av hundene?
Vi kan beskytte dere begge, så dere får være sammen. Det kan vi ordne.
Dette uskyldige lys i mørket.
Hvorfor har du gassen? Hvorfor?
- Og kan du ikke gjøre noe som hans far? - Jeg kan ikke gjøre noe.
Russerne kommer. Hitlers krav blir mer lunefulle.
Helena, de dreper alle. Fanger og alle som står i veien for dem.
- Hvorfor har du gassen? - Han kan ikke gjøre noe, Helena.
- Hvorfor? - Jeg skal utføre henrettelsen.
Jeg er lei for det...
Du prøvde å hjelpe meg... og det er jeg takknemlig for.
Jeg går inn i mørket med sønnen min.
Han fikk sitt liv gjennom meg og han forlater det med meg.
Jeg trenger noe fra deg.
- Hva? - Cyanid.
Gi meg cyanidet.
Det er ikke til meg, men til deg.
Du må dra, men glem ikke. Disse murene og denne skrekk.
De valg du tok.
Det var vår skjebne.
Vi gjorde det vi kunne.
Faren din hadde elsket deg mer enn du kan ane.
Frigjøringsdagen 27. januar 1945
- Dagen vi fryktet. - Dette vanvidd kunne ikke fortsette.
Det er bare en ting jeg angrer.
At vi ikke fullførte oppdraget.
- Du kommer til å bli hengt. - Ja, det kommer vi til.
Hva gjør du?
Iblant må man ha tålmodighet...
...og vente på det man vil ha.
Øyne, nese, hodeform.
Nasjonens parasitter!
Jeg vil bare ha rett til å leve mitt liv. Å få se de grønne jordene igjen...
Faren din hadde elsket deg mer enn du kan ane.
Jeg spiser ut av den, vasker meg i den og bruker den som toalett!
Jeg er lei for det, -
- men jeg forstår ikke hvorfor det skal være vanskelig for deg.
Jeg bekymrer meg for hvordan jeg føler nå.
Jeg er fornøyd med livet mitt.
Jeg er redd at det skal bli forandret. At det skal ta slutt.
Saniteringsrommet. For å gjøre fangene fri for lus og sykdommer.
Dette er flott. Du er virkelig begavet.
Du må overleve dette for å huske de valg du tok resten av livet.
Saniteringsrom? Hvis du vil at jeg skal tro på det, så må du gjøre det selv.
Gasskamre, tortur-rom, målskiver...
Vi vet begge hva som bygges her...
Hvorfor?
Jeg skal utføre henrettelsene.
Det er til deg.
Du må leve og aldri glemme disse murer.
Denne skrekk.
De valg du har tatt.
Skyt henne.
Skyt henne, ellers blir du hengt.
Skyt henne.
Du er arkitekt, ikke morder. Ikke noe kunne få deg på andre tanker.
Hitlerjugend var ditt liv.
Er det en bank?
- Nei. - Hva er det da?
Et sted der nazistene skal bo en dag.
Et sted for refleksjon.
- Og pensjon. - Reflektere? På dette, mener du?
Ja.
Et sted for å forstå hvorfor dette hender.
De som ikke husker fortiden er dømt til å gjenta den. /George Santanya
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com